A vietnami konfliktus a függetlenség 1945-ös kikiáltásával kezdődött Ho Chi Minh vezetésével.
Franciaország, az egykori gyarmatosító hatalom ezután az úgynevezett indokínai háborúban (1946-1954)
megpróbálta visszaszorítani az országot az ellenőrzése alá.
Ez annyiban megdöbbentő, hogy Franciaország - sok más országhoz hasonlóan a 60 millió halottat követelő
második világháború tanulságaként - 1945. október 24-én aláírta az ENSZ erőszaktilalmát.
A 2. cikk kimondja: "Minden tag nemzetközi kapcsolataiban tartózkodik az erőszakkal való fenyegetéstől vagy annak
alkalmazásától bármely állam területi integritása vagy politikai függetlensége ellen, vagy bármely más, az
Egyesült Nemzetek céljaival összeegyeztethetetlen módon."</i.
Ennek ellenére Franciaország alig egy évvel később az USA támogatásával megindította a következő háborút.
A háború végén az országot Észak- és Dél-Vietnamra osztották, és hamarosan szabad választásokat és újraegyesítést ígértek.
Ezt a megállapodást azonban megszegték - és az amerikai titkosszolgálat, a CIA segítségével
egy ellenelnököt állítottak fel Dél-Vietnamban.
Katolikusként aztán nagyon brutálisan lépett fel Ho Si Minh észak-vietnami elnök kommunista hívei és a buddhisták ellen.
A helyzetet világszerte elsősorban egy buddhista szerzetes 1963-as nyilvános önégetése tette ismertté Saigonban.
1963. november 2-án a CIA meggyilkolta saját ellenelnökét.
Ugyanebben az évben, november 22-én John F. Kennedy amerikai elnököt is meggyilkolták.
Nem sokkal korábban bejelentette az összes amerikai tanácsadó kivonását Dél-Vietnamból.
Kapcsolat?
1963 októberében, alig több mint egy hónappal halála előtt Kennedy megkezdte az amerikai csapatok kivonását Vietnamból.
Egy 1963. október 11-én kelt hivatalos memorandumban elrendelte, hogy az év végéig ezer amerikai katona vonuljon ki Vietnamból.
Robert McNamara, John F. Kennedy kabinetjének védelmi minisztere később kijelentette: Kennedy
teljesen kivonult volna Vietnamból, ha még élne.
Ezzel a politikával azonban Kennedy a katonai-ipari komplexum és az amerikai titkosszolgálatok ellenállásába került.
Ezek célja az USA dominanciájának kiterjesztése volt további agressziós háborúk és katonai
műveletek révén - többek között Vietnamban és Kubában.
Pontosan ezért került sor 1961-ben a kubai Disznó-öbölbeli invázióra, amely azonban kudarcot vallott.
Ez egy titkos CIA katonai művelet volt, amelynek célja Fidel Castro kubai elnök megdöntése volt.
Kennedy ekkor menesztette Allen Dulles CIA-igazgatót, és bejelentette, hogy le kívánja
bontani a CIA-n belüli hatalmi struktúrákat.
Célja az volt, hogy a CIA-t ismét politikai ellenőrzés alá vonja.
A Kennedy-gyilkosság mögött álló személyek felkutatásában a nyomok az amerikai titkosszolgálathoz vezetnek.
Dr. Daniele Ganser svájci történész:
"Véleményem szerint a Kennedy-gyilkosságot Allen Dulles rendelte meg.
Allen Dulles az amerikai titkosszolgálat CIA igazgatója volt.
Richard Bissell a CIA osztályon a titkos műveletekért felelős.
Ő Allen Dulles jobbkeze. És mindkettőjüket kirúgta.
Mindketten azon a véleményen voltak, hogy Kennedy biztonsági kockázatot jelent az USA és az USA birodalmi érdekei számára.
Mert azt gondolták, hogy ha nem csap le például Fidel vagy Kuba ellen, ha nem csap le Vietnam ellen, ha nem visel
háborút - akkor nem lesz amerikai uralom a világ felett"."
Néhány órával John F. Kennedy meggyilkolása után Lyndon B. Johnsont az Air Force One
fedélzetén feleskették az Egyesült Államok új elnökének.
Johnson tehát nem megválasztva emelkedett az amerikai politika csúcsára.
Johnson véget vetett Kennedy békepolitikájának, és háborúba vezette az Egyesült Államokat Észak-Vietnam ellen.
1968-ra több mint 500 000 amerikai katona állomásozott Vietnamban.
A CIA széles körben részt vett ebben a háborúban, és számos titkos politikai és katonai műveletet hajtott végre.
Allen Welsh Dulles volt a CIA vezetője.
Dulles, a Kennedy-gyilkosság egyik fő gyanúsítottja, a vizsgálóbizottságban ült.
Ő és testvére, John Foster Dulles családi kapcsolatban állt David Rockefellerrel, és
társalapítói voltak a Külkapcsolatok Tanácsának.
A 33. fokozatú szabadkőműves Allen Dulles 1927-1969 között szintén a CFR igazgatótanácsában szolgált.
Lyndon B. Johnson (1963-1969 közötti elnök) Johnson szintén szabadkőműves volt.
1937-ben csatlakozott a texasi Johnson City 561. számú páholyhoz, és tagja volt a Janus szabadkőműves páholynak is.
1964. augusztus 2-án Észak-Vietnam felségvizein, a Tonkin-öbölben kisebb csetepaté alakult ki a USS Maddox hadihajó és
néhány észak-vietnami, könnyű fegyverzetű motorcsónak között.
Augusztus 4-én éjjel azonban az új elnök, Johnson bejelentette, hogy az USA-t aznap többször is megtámadták.
Most vissza kellett volna csapniuk, hogy biztosítsák a békét.
Évekkel később, 2005 decemberében az NSA elismerte, hogy a Tonkin-öbölben történt incidens hazugság volt.
A USS Maddox már nem volt a helyszínen.
Ezzel Johnson elnököt háborús bűnösként leplezték le.
Ennek nem volt következménye, mert még ma is kitalálnak vagy konstruálnak háborús okokat - mint Irakban,
Líbiában, Jugoszláviában, Szíriában, Jemenben és így tovább.
A provokációk, a megszegett ígéretek és a média hazugságai mindenütt jelen vannak.
A még élő háborús bűnösök, mint Bush, Cheney vagy Colin Powell, nem kerülnek bíróság elé.
Az USA-t hivatalosan soha nem ítélték el, pedig számtalanszor megszegte az 1945-ben aláírt erőszak alkalmazásának tilalmát.
Vissza az 1964-es évbe:
A média az amerikai kormány háborús hazugságait terjesztette, és ezzel a gyanútlan amerikaiakat egy pusztító háborúba sodorta.
Hárommillió vietnami és 58 000 amerikai katona halt meg.
Voltak nemi erőszakok, lefejezések, kínzások - mint minden háborúban.
A különlegesség az volt, hogy a külföldi újságírók akkoriban szabadon mozoghattak.
Olyan hiteles képeket készítettek a háborúról, amelyek ma már nem láthatók.
Vagy láttunk-e már Afganisztánból vagy Irakból olyan fotókat, amelyeken az USA és a NATO-országok háborús bűnöket követnek el?
Abban az időben az USA a napalm nevű gyújtófegyverrel, egy ragadós benzinkeverékkel harcolt, amely súlyos égési sérüléseket okoz.
Ugyanez vonatkozik az Agent Orange nevű lombtalanító szerre is, amely súlyos deformitásokhoz vezetett a későbbi generációkban.
A háború utáni években további 400 000 vietnami halt meg. Összehasonlítás napjainkkal:
Az ugyanilyen embertelen fegyverek, mint például a szegényített urán a NATO-háborúkban Iraktól
Szíriáig - erről ma nem látunk képeket a mainstreamben.
De ez még nem minden.
Az USA 1964-ben a szomszédos Laoszt is megtámadta, 2 millió tonna bombát dobva le.
Ez kilenc éven keresztül minden 8 percben egy repülőgép rakományának felel meg.
1969-ben Kambodzsát is megtámadták - kezdetben hamisított repülőgép-felvonulási jegyzőkönyvekkel,
amelyek úgy tettek, mintha Vietnamban harcolnának.
Ezt a három illegális háborút az ENSZ felhatalmazása nélkül és az ENSZ erőszak alkalmazásának tilalmát megsértve vezették.
A hippik békemozgalma és a Martin Luther King vezette polgárjogi mozgalom 1967-től a háborús képek és a
Vietnamból érkező jelentések hatására erősödött meg.
Olyan hírességek, mint Muhammad Ali bokszoló, szintén egyértelmű kritikájuknak adtak hangot.
Azt mondta: "A fehérek fekete embereket küldenek a sárga emberek ellen, hogy megvédjék az
országot, amelyet elloptak a vörös emberektől". .
Végül az USA-nak kellett tárgyalnia egy békeszerződésről.
1975-ben, tizenegy év után véget ért a vietnami háború.